DR. ZSIVÁGÓ
Milyenek a lányok?
Rendesek.
De vadak.
Pénzt szórnak, gürcölnek.
- Írni tudnak? - Némelyikük.
Kezdettől javítóintézetekben. Robotolnak. Megalázó!
Emberekkel földet mozgatni!
- Nem! - Nem hatékony.
Néhány exkavátorral előbbre volnék.
Türelmetlenek!
- Önök nem azok voltak? - De.
Nagyon!
Ne legyen az, elvtárs! Kis idő alatt sokat értünk el.
Tudom.
De tudja, milyen áron?
Gyerekek emberi húson éltek.
Tudta ezt?
Miért érdekli a lány, tábornok?
Tán az öcsém lánya.
- Jurij Andrejevicsé? - Igen.
A féltestvérem volt.
És ha igaz, akkor egyben Lara gyermeke is.
Azé a Laráé?
Azé a Laráé.
Ez itt...
...a Lara-versek új kiadása.
Tudom.
- Csodálom az öccsét. - Igen. Úgy látom, ma mindenki.
Akkor nem, amikor nem olvashattuk.
Akkor nem.
Jöjjön!
Én hívattam, elvtársnő.
Nincs semmi baj.
Jevgraf Andrejevics Zsivágó tábornok vagyok.
Keresek valakit.
Megértette?
Az unokahúgom az, akit keresek.
Üljön le, kérem!
A neve?
Tonya Komarova.
Mongóliában találták?
- Igen. - Mit csinált ott?
- Elvesztem, tábornok elvtárs. - Hogyan?
- Elfelejtettem. - Komarovszkij az apja?
Azt hiszem.
Azt hiszi?
Hétköznapi név.
Emlékszik az apjára?
Nem.
Az édesanyjára?
Igen, anyámra emlékszem.
- Mi volt a neve? - Mama.
Milyen volt?
Hogy nézett ki?
Nagy volt.
Nagy?
Kicsi voltam. Nagynak láttam.
- Tud olvasni? - Igen.
"Lara: Versciklus, írta J. A. Zsivágó."
Nem én. A féltestvérem.
Az, akit keresek...
Az ő lánya lehet.
Ez az anyja.
"Lara."
Szólította így valaki az édesanyját?
Nem tudom.
Nem hiszem.
Szép nő!
Nem vagyok az unokahúga.
Én se nagybácsi.
De ha ő volna az apám, tudni akarnám.
Hallotta apjáról, hogy költő?
Az apám nem volt költő.
Mi volt az apja?
Nem költő.
Szerette az apját?
Elfelejtettem.
De az anyját szerette.
Természetesen.
A Sztrelnyikov név jelent magának valamit?
Varikino?
Az egy helynév.
- Gromiko? - Gromiko?
Igen.
Tudja...
...elveszítette az anyját...
...körülbelül olyan idősen...
...mint amikor magát...
...elveszítették.
Ugyanazon a vidéken.
"Íme, vége az élet művi hívságainak...
...mert a lélek elhagyta tabernákulumát.
Újra porrá lesz.
A test széttört, szótlan, érzéketlen...
...halott. És most lebocsátjuk a sírba..."
Jurij!
Nálunk vacsoráznak, asszonyom.
Köszönöm, atyám.
Lefekszel szépen, Jurij?
A mamával jó barátok voltunk.
Mostantól mi gondoskodunk rólad.
Köszönöm.
Az anyáé!
Már a tiéd.
Igen, mama rád hagyta.
A végakarata.
Tudod, mi az a végakarat, fiam?
Pénz.
Nem, Jurij, csak ez.
A papádé az eg...
Tudsz rajta játszani?
Azt hittem, itt mindenki.
Nem itt élnek, ugye?
Moszkvában.
Messze van. De tetszeni fog neked.
- Igaz? - Idővel.
Idő kell, hogy hozzászokj.
Anya tudott balalajkázni.
A mamád művész volt, Jurij.
Mintha egyszerre két gitáron játszott volna!
Tehetséges volt.
Talán Jurij is az.
Akarsz tanulni?
Nem tudok balalajkázni.
Búcsúzz el Jurijtól, Tonya!
Ő mostantól a testvéred.
Jó éjszakát, Jurij!
- Jó éjszakát! - Jó éjszakát!
Gromikóék nem tudtak eligazodni rajta.
Költőként lett híres, de orvosnak tanult.
Szerinte költőnek lenni is hivatás.
Állás kellett neki.
Szépek?
Nagyon!
Joguk van hozzá.
- Mi akar lenni, Zsivágó? - Körorvos.
Ott a tiszta kutatás!
Izgalmas, fontos! Tán szép is.
Körorvos!
Az élet érdekli.
Azok a szép kis teremtmények csúnya dolgokra képesek!
Mi a neve?
- Antipov. - A címe?
15 Petrovka.
- Adja ide! - Engedélyem van rá.
Akkor jöjjön be értük!
- Mikor? - Akár most.
- Jól van. - Pása! Ő a bátyám.
Vigye haza!
Mielőtt bajba jut.
Pása, kérlek!
Meg kell tennem.
Miért kéne?
Értük. A forradalomért.
Nem akarnak forradalmat.
De. Nem tudják, mégis akarják.
Adj belőle, elvtárs!
Pása!
Bolsevik vagy?
Nem, azok nem kedvelnek, és én sem őket.
Semmit se tudnak.
Pása Antipov, de álszent alak vagy!
Miért mondtad, hogy a bátyád?
Mit mondtam volna?
Azt, hogy a vőlegényed.
Pása, ne butáskodj! Én...
Komarovszkij úr üzleti ügyben jött.
Minden más pletyka!
A rendszer, Lara!
Mások lesznek a forradalom után.
Eljössz?
Nem, Pása.
Vizsgáznom kell, Pása. Ösztöndíjat szereznem.
Jó estét, nénikém!
Leveled jött.
Párizsból.
- Szép az írása! - Nemsokára hazajön.
Tonya? Az jó lesz!
Rém jól tájékozott!
És olyan jóképű...
Jó estét, anya!
- Asszonyom! - Larissza!
Tanulj odabent! Itt van Komarovszkij úr.
Jó estét, Larissza!
Jó estét, uram!
Fontos emberek tanácsosa.
Tudom.
Kormánykapcsolatokkal.
Arról nem tudok.
Nem túl drága?
Komarovszkij úr ingyen segít, bárónő.
A férjem barátja volt.
- Értem. - Megengedi?
Kedden, ha tudok. Viszlát!
Honnan van?
Egy barátomtól, uram.
El ne menj a "békés" tüntetésre!
Nem lesz olyan békés.
Mondd meg a barátnődnek, hogy ostoba!
Igen, uram.
Hány éves vagy?
Tizenhét, uram.
39,5.
Te jó ég! Pedig annyira vártam!
Nem baj, elleszek magamban.
Elviszi Larát, Viktor Ippolitovics?
De ostoba vagyok! Az első hosz...
- Le kell mondani. - Veled maradok.
Ugyan, semmi baj! Van egy könyvem.
Lara akkorát csalódna!
Ritkán vegyülhet el a jó társaságban.
Hozd a kabátodat!
Késő van. Elkerüljük a Kropotkin utat.
"Testvériség és szabadság"! Jurij, de szép szavak!
"Egyenlőség és kenyér!"
Nem gyönyörűek?
De, igen.
"Testvériség és..."
Testvériség és lárifári! Átfagytál!
Nem szabad, Ányuska! Ez nem igazság!
Már azt hittük, nem jön, uram.
Az unokahúgom. A kabátod, Lara!
Gyere, drágám!
A foie de veau?
A szokásos, uram.
- Jó, de ne... - Ne sok mustárral, uram.
- Bort, uram? - Könnyű bort!
Biztos drága hely, Komarovszkij úr!
Az. Miért nem "Viktor Ippolitovics"?
Nem tudnám.
Anya varrta a ruhám.
Nagyon szép!
Ügyes asszony, ugye?
Az anyád? Igen. Kedves kis nő.
Majd megtanulják nem hamisan énekelni.
Felkészülni!
Lóra!
Szablyát fel!
Mi az, mi az?
Mi az?
Jó éjszakát!
Jó éjszakát, Viktor Ippolitovics!
Menjenek be a házakba!
Gondoskodunk róluk. Menjenek be, kérem!
Menjen be!
Jurij, kérlek! Semmi zűrt!
Vigye be, vagy lecsukatom!
Jurij, könyörgök! Tonya holnap érkezik.
Jurij!
Tonya!
Jurij!
Nahát!
Apa!
Így ni! Ebből elég!
A mamád! A mamád!
Mama!
Mama, hogy vagy?
Én? Kicsattanok az egészségtől!
Fordulj körbe!
Tényleg tanult valamit!
- Nézd! - Ugye jól néz ki Jurij, Tonya?
Na, induljunk!
Jó, menjetek csak!
Ezt neked hoztam.
Cikk az orosz költőkről.
Köszönöm! Megemlítenek benne?
Elsőként! Te vagy a legjobb!
Intelligensek a franciák!
Összedugják a fejüket.
Igen, az újságot nézik.
Fülig szerelmesek!
Ányuska, hagyd abba!
A házasságok az égben köttetnek. Vagy hol.
- Viktor Ippolitovics? - Pása.
Beszélnem kell veled.
Ne, Pása!
Fontos!
Jól van.
Pása!
Hogy csináltad?
Nem én.
Egy dragonyos.
Pása, drágám!
Gyere, gyere!
A mamád?
Alszik.
Pása!
Pása, ehhez nem értek.
Van itthon jód?
- Van, de... - Hozd!
Pása, drágám!
Pása, kórházba kell menned.
Néhány napig nem merek.
- Megteszel valamit? - Persze. Mit?
Ezt rejtsd el!
Dobd el!
Nem! Nem lesz több békés tüntetés!
Asszonyokat, gyerekeket gázoltak le.
Kenyérért könyörögtek.
A Tomszki sugárúton ettek, ittak, táncoltak a disznók!
Rejtsd el nekem!
Köszönöm, elvtársnő.
Pása, én nem vagyok elvtársnő.
- Tessék? - Ki az?
- Csak Pása. - Óh!
- Későn jöttél haza az este. - Gyorsan elrepült az idő.
Jól van!
- Templomba mész? - Igen.
Tudod, mit mondott az Úr a parázna asszonynak?
Igen, atyám. "Menj és ne vétkezz többé!"
És vétkezett?
- Nem tudom. - Senki sem tudja.
A test nem gyenge. Erős.
De ne feledd, csak a házasság szentsége által.
Uram, ma este a hatosban.
A legfontosabb személy!
- Bocsánat a késésért! - Egy órája várok.
- Rendeltél? - Nem.
Rendelned kellett volna.
Maga választotta.
- Nagyon megnőttél, igaz? - Igen.
- Mit mondtál a mamádnak? - Viktor, ne!
- Rágyújthatok? - Persze.
Kellemes, ugye? A szivarfüst.
Tessék, drágám!
Igyál, igyál!
Hajtsd fel!
Mit mondtál neki, hova megyünk?
Nem kérdezte.
- Mert tudja. - Nem.
Megesküdnétek rá, mégis tudja. Te is tudod.
- Viktor, ne! - Mit ne?
- Ne kínozzon! - Kínozlak?
Micsoda kis álszent!
Elmegyek, Viktor.
Ha úgy tetszik.
De mindig visszajössz majd.
Maradj, drágám!
Maradj!
Ébresztő! Ezt vidd el és mutasd fel, ha eltévednél!
Borisz Kurt professzor! Aztán megtaláld!
Kurt professzor!
De Borisz, ez zseniális!
Azt hittem, Rachmaninov. Kimegyek rágyújtani.
Hogy van a körorvos úr?
- Fél a vizsgáitól. - Nincs miért.
Hogy tetszik, feleségül menni egy körorvoshoz?
Nagyon! De még nem kért meg.
Nem? Azt hittem, a nomádok melegvérűek.
Nem sietik el! Mit szólna egy patológus professzorhoz?
- Szereti a verseket? - Sajnos, nem.
Akkor szó se lehet róla! Elnézést!
- Csodálatos lány, Zsivágó! - Igen, észrevettem.
Önnek hozták.
Egy kis körorvosi tapasztalat?
Hála Istennek, eljött! Igazán kedves!
- Az asszisztensem. - Üdvözlöm!
- Merre van? - Erre.
- Mikor vette be? - Nyolc körül.
Tudja, mi volt?
- A helyi orvos? - Nem lehet.
Megértem. Akkor gyerünk!
Fordítsuk meg!
Jó lesz.
Vizet!
Jól van, Jurij. Gyerünk már!
Most, Jurij!
Gyerünk már!
- Rajta, Jurij! - Bocsánat!
Kérem! Tessék.
Így ni! Jól van.
Jó.
Túléli?
Vizet!
- Túléli, ugye? - Túl.
Furcsa dolog! Egy férfi, aki nyilvánosan szónokol.
Jó kapcsolatai vannak a kormánnyal, mindenkivel.
És mindent kockára tesz! Ezért!
A költők nem így látják őket, igaz? Csak a körorvosok.
- Igazából ilyenek. - Innen nézve szépnek látom!
Zsivágó, maga nehéz eset!
Lara! Lara!
Van gyereke is. Egy lánya.
Az ég szerelmére, Borisz!
Gondolhatott volna a lányára!
- Ő tud róla? - Sajnos, igen.
- Itt van? - Itt.
Mondja meg, hogy az anyja túléli!
- Várjon, Viktor! Jurij! - Persze.
- Mit mondjunk, ha kérdezik? - Muszáj bármit?
Sajnos, igen. Kórházba vitetem.
Nem lehet olyan nehéz.
- Mi az ifjú neve? - Zsivágó.
- Andrejevics? - Igen. Miért? Ismeri?
- Nem, az apját ismertem némileg. - Értem.
Ne lógassa az orrát! Kórházba vitetem szegényt.
Ki ez a férfi?
Viktor Komarovszkij. Ismeri magát.
Apám végakaratának gondnoka.
Alex bácsi lemondott.
Komarovszkij szerint nem állt benne sok, de az az övé.
Kitűnő ületember. De kétlem, hogy szélhámos volna.
Jó társaság! Ismeri az életet.
Jól beijedt ma este!
Nem baj, hogy idehívtam?
Dehogy! Az ifjúságomra emlékeztet.
- Jártam a kórházban. - És?
Kéri, bocsásson meg. Mert gyanakodott.
Megmondhatod neki az igazat.
- Ő az? - Igen.
- Nem tud semmit... - Nem!
Pása, ő Komarovszkij úr.
Kérem!
- Eszik valamit? - Nem.
Remélem, nem tart impertinensnek.
Dehogy!
Évek óta adok tanácsokat Lara anyjának. Érdekel a sorsa.
Valamit el kell mondanom:
A forradalom híve vagyok.
Semmi, még Lara sem...
...fontosabb számomra.
Félreért. Nem érdekelnek a politikai nézetei.
Jobban szimpatizálok, mint gondolná.
Vannak kapcsolataim, amelyek meglepnék.
- Miből élnének? - Tanár leszek.
- Hol? - Gradovban, az Uralban.
- Ismerem. Sivár hely. - Szép a környék, uram!
- Csendes élet, ugye? - Épp arra vágyunk.
Már megbocsásson: Elég lesz a fizetése?
Elég, nem több.
Pável Pavlovics, úgy érzem...
...ne haragudjon, maga túl fiatal.
Uram, én sem akarom megbántani. A kor megnemesíti az embert?
- Türelmesebbé válik. - Önmagával szemben.
Aki idősebb, mit hoz a házasságba?
Némi tapasztalatot.
26 éves vagyok. Anyám korán meghalt.
Apám is, börtönben. Magam maradtam.
Dolgoztam és tanultam.
Nem is sejti, mi mindent tapasztaltam.
Ez is egyfajta tapasztalás.
A szerelem terén nincs, ha arra gondol.
Lara 17 éves. Ez magáért beszél.
Ezt biztos komikusnak találja.
Mi nem. Jövőre házasodunk.
- Remélem, nem sértettem meg. - Dehogy! Csodálom!
Lfjú keresztes vitéz!
- Ő... - Derék fiatalember!
Ez nyilvánvaló.
Igazán nagylelkű, Komarovszkij úr!
Larissza, beszélnünk kell!
Komarovszkij úr...
Könyörgök, ne szólíts már "Komarovszkij úr"-nak!
A jelen esetben ez rém nevetséges!
Megóvlak egy szörnyű tévedéstől.
Kétfajta férfi van. Az az ifjú az egyik fajta.
Erkölcsös. És tiszta.
A világ színleg felnéz rá, de valójában megveti.
Mindenkit boldogtalanná tesz, különösen a nőket.
- Érted? - Nem.
Szerintem igen.
Van egy másik fajta.
Nem erkölcsös, tiszta. De él.
Hogy a fiatalsághoz vonzódsz, az érthető.
De a házasság katasztrófa lenne.
Mert kétfajta nő van.
Kétfajta nő. És te, mint tudjuk, nem az elsőhöz tartozol.
Mert te, drágám...
...szajha vagy.
Nem!
Meglátjuk.
Ne hidd, hogy megerőszakoltalak! Hízelgő volna mindkettőnkre.
- Nincs itthon, kisasszony. - Nincs?
Elment Szvesztitszkijék partijára.
Odamegy, kisasszony? Meg ne mondja, hogy elmondtam!
- Dehogy! Köszönöm, Pjotr! - Boldog karácsonyt!
Köszönöm, önnek is!
Boldog karácsonyt!
Mi a baj?
Úgy volt, hogy találkozunk.
- Nem olvastad a levelemet? - Még nem voltam otthon.
Hova mész? Jogom van tudni!
Lara, mi áll a levélben?
Mi áll benne?
- Felbontod? - Mindent megírtam benne.
- Mit? - Mindent.
Ne!
Van itt egy rendkívüli lány.
Tudom. Vele táncolok.
- De lelkes, Viktor! - Szeretek nyerni.
Csendet kérek mindenkitől! Csendet kérek!
Izgalmas bejelentést szeretnék tenni.
- Ó, Madame Szvesztitszkij! - Miért ne?
Azt, hogy dr. Jurij Zsivágó, igen, Zsivágó doktor...
...harmadik lett Moszkvában!
Figyelem! Kérem!
És dr. Zsivágó eljegyezte...
Drága Viktor!
Drága barátom!
- Távolítsák el! - Micsoda?
Vigyék innen! Vigyék innen!
- Igen. Hívom a rendőrséget. - Ne!
- Ne hívja őket! - Hagyjon!
Nem kell! Csak menjen el!
Engedjék el!
Kérem! Csendet, barátaim! Utat!
Megkérhetem?
Szabad? Köszönöm.
Úgy látszik, összefonódott a sorsunk.
- Az édesapja barátja voltam. - Úgy tudom, csak üzlettársa.
Több annál. Ott voltam, amikor meghalt.
A bátyjával is van kapcsolatom.
Jevgraffal?
Közvetetten. Nem értek egyet a bolsevizmussal.
Köszönöm.
Látom, érti a dolgát.
Azért csodálom a bolsevikokat.
Megmondjam, miért?
Igen.
Mert győzhetnek.
Jó lenne találkozni Jevgraffal. Levelet küldött.
- Szereti a verseimet. - Az apjuk is örülne neki.
Nem volt rossz ember, Jurij. Szólíthatom így?
Alig ismertem.
Talán nem hiszi el nekem...
...de imádta az édesanyját.
Bízhatom ezután is a szakmai diszkréciójában?
Arra gondol, hogy elmondom-e az igazat a lányról?
Arra gondoltam, igen.
Ezután is bízhat a szakmai... satöbbi.
Finnyás, ugye?
Mi lesz egy ilyen lánnyal, ha a maga fajtája elhagyja?
Érdekli? Magának adom.
Nem szabad dohányoznia! A sokk után.
Magának adom, Jurij Andrejevics.
Nászajándékul.
Hol láttad korábban azt a lányt?
- Miből gondolod? - Sohasem láttad?
- De. - Hol?
Nem szabadna elmondanom. Az anyja...
Ha nem szabad, ne mondd el!
A burzsoázia számára Németország volt az ellenség.
A bolsevikoknak az előkelő osztályok.
Hogy melyik oldal nyer, nem számított.
A Párt parancsára beálltam katonának Petrov néven.
Egész Európa győzelmet akart...
...egyazon Istenhez imádkoztak érte.
A párt azt a feladatot adta, hogy szervezzem a vereséget.
Mert az szüli a Forradalmat.
Az lesz számunkra a győzelem.
A Párt a parasztokban bízott.
Legtöbbjük akkor húzott először csizmát.
Mire az elkopik, ránk hallgatnak.
Három zászlóaljat sikerült kivonnom a frontról.
A legjobb teljesítményem!
De addig nem volt mit tennem.
Túl sok volt a hozzám hasonló önkéntes. Nagy volt a hisztéria.
Voltak jobb emberek, akik látták, hogy válságos a kor...
...kiálltak és veszendőbe mentek.
Boldogtalanok. Boldogtalanok a hivatásukban.
A házasságukban.
Kételkedtek önmagukban.
Aki boldog, nem önkéntes.
Vár a sorára és hálát ad Istennek, hogy halasztást ad.
Aki a karja, szeme vagy lába árán hazamehetett...
...szerencsésnek számított.
Lenin elvtárs is alábecsülte...
...a 900 mérföld hosszú front kínjait...
...és a borzalmas szenvedést.
A háború második telére...
...elkoptak a csizmák...
...ám a front tartotta magát.
A kabát darabokban foszlott le róluk.
Akadozott az ellátás.
Fegyver nélkül mentek harcba, a vezetőikben nem bíztak.
Rajta, szarháziak!
És akikben bíztak...
Gyertek, elvtársak!
Gyertek!
Elvtársak! Világ megforgatói! Mutassuk meg nekik!
Támadás!
Végre azt tehették, amiről minden hadsereg álmodik.
Elindultak hazafelé.
Ezzel kezdődött a Forradalom.
Dezertőrök!
Utánpótlás!
Fegyvert...
...vállhoz!
Gyertek vissza!
Maradjunk együtt!
Akkor nem lesz semmi baj.
Készüljetek fel!
- Vissza, fiúk! - Ne menjetek!
- Vissza! - A mészárszékre visznek!
Vissza, fiúk!
Ne hallgassanak rájuk! Vissza a sorba!
Ne hallgassatok a gyávákra!
Soha többé háborút! Soha többé háborút!
Fiúk, tíz mérföldnyire ott vannak a németek!
- Hazugság! - Nem az! Jönnek!
Méghozzá gyorsan.
Beengedtétek őket!
Elveszik az asszonyaitokat, a házaitokat...
...a hazátokat. - A magáét, tiszt úr!
Igaz, az én hazámat! És büsz...
Vissza a menetoszlopba!
Menetoszlopba!
Vissza!
Sorakozó!
- Maga ápolónő? - Igen.
- Jól van? - Igen.
Akkor segítsen!
Nem vagyok képzett, csak önkéntes.
Értem. Miért jelentkezett?
- Megkeresni a férjemet. - Óvatosan!
- Látott már műtétet? - Igen.
Sikerülni fog.
A szomszéd faluban vannak, testvérek! A németek!
- Jó uram... - Nyugalom!
Megtalálta a férjét?
Nem.
- Jó uram... - Igen, jobb lesz továbbmenni.
Úgy néz rám néha, mintha ismerne.
Láttam egyszer. Négy éve, karácsonykor.
Ott volt?
Nem csoda, hogy néz.
- Ismerte Viktor Komarovszkijt? - Igen.
- Az a fiatalember... - A férjem.
Bátor ember! Csodáltuk érte.
Valójában mindkettejüket. Jó célpontot választott!
Bár sosem találkoztam volna vele!
A cár börtönben van.
Lenin Moszkvában!
- Polgárháború kezdődött. - Helyes!
A polgárháború jó?
Nem jó. De elkerülhetetlen.
De Lenin Moszkvában!
Ez a Lenin, ez lesz az új cár?
Nem lesz többé cár, nem lesznek urak!
Csak munkások egy munkásállamban!
- Ön orvos? - Igen.
Jöjjön, kérem!
Ennyit nem győzök.
Az Ideiglenes kormány parancsa. Próbálja meg!
"Ha látnátok, mennyit dolgozom...
...megbocsátanátok, hogy keveset írok."
- Mikor írta? - Július 20-án.
Nyolc hete!
"De véget ért a háború.
Kiürül a kórház, és több időm lesz.
Talán verset is írok, ha emlékszem még, hogyan kell."
Remélem!
"Larissza Antipova itt van még és egyre jobban csodálom.
Különös gyógyító ereje van, amiben orvos nem hisz.
Gyakran hibázik, mégis minden jól alakul a végén.
Hogy van Alex bácsi? Kap még dohányt?"
Bár kapnék!
"Szása mond levelet? Hogy van Anna néni?"
Nem kapta meg.
"És te, drágám, hogy vagy?"
Nyugtalanító, hogy nem tud a haláláról.
De miért érdekes az?
Már megint!
Bár eldöntenék végre valahára...
...melyik huligánbanda képezi az ország kormányát!
Ne mérgelődj, Szergej!
Nem akarsz hazamenni?
Ott is harcolnak, jó uram. Elegem van már!
Vörös- és fehérgárdisták... Öreg vagyok ehhez!
Jó uram finom úriember.
A nővér is finom hölgy!
- Végzett? - Nagyjából.
- Nemsokára láthatja a lányát. - Ha feljutok a vonatra.
Kátyát látni, arra vágyom a legjobban.
Hát persze.
De szomorú vagyok, hogy elmegyünk!
Szomorú! Igazán szomorú!
Jó ideje itt vagyunk már!
Szép lehetett ez a ház valamikor, nem gondolja?
Mit csinál majd?
- Gradovban? - Igen.
- Megleszek. - Bár elhihetném!
Nyithatna mosodát.
És maga?
Visszamegyek a kórházba.
Furcsa lesz rágondolni!
Arra mentem mindig az iskolába.
- Eljön majd Moszkvába? - Gradovból?
Bár gondoskodna magáról valaki!
Engem persze megölne a féltékenység.
Zsivágó, ne!
Drágám!
Ne, kérem!
Nézze, mit csinált!
Jurij, fél évet töltöttünk együtt...
...az úton és itt.
De nem kell hazudnia semmiről Tonyának.
Hát rólam ne kelljen!
Megértette, Jurij?
Maga mindent megért.
Gyerünk, elvtársak! Sietek!
Hazamegy, Kiril?
Haza, jó uram? Petrográdba. A Vörös Gárdába.
És a felesége?
Néha, elvtársnő, a nőknek várni kell.
Viszontlátásra, tisztelt doktorom!
Egy jó tanács!
- Bagoly a verébnek. - Igen. Alkalmazkodjon!
- Ég veled, Ivanov! - Ég önnel, jó uram!
Ég veled, Andrej!
Ég veled, Szimeon!
Sosem felejtem el, jó uram! Sohasem!
Ég áldja, Zsivágó!
Viszontlátásra! Köszönöm.
Pilenko!
Indulás!
- Viszontlátásra, testvérek! - Viszlát!
A doktor igazi úriember!
- Igen. Rá van írva. - Jó ember!
Isten rohassza meg őket!
Jurij!
Ez Jelkin elvtárs, a képviselőnk. Itt lakik.
Üdvözlöm!
Isten hozta!
Kapruzsina elvtársnő.
Nem maga fogad be minket.
Kapruzsina elvtársnő a lakóbizottság elnöke.
- Igen. - Az elbocsátó papírjai?
Sajnos, magam írtam alá.
Szent Kereszt? Micsoda?
- Szent Kereszt kórház... - 2. Reformkórház!
Jó! Reformra is szorult!
Orvosnak azonnal jelentkeznie kell.
Igen, tífuszjárvány van.
Rémhírterjesztőkre hallgat! A városunkban nincs tífuszjárvány.
Az jó hír! Holnap jelentkezem.
Ha dolgozni kezd, kap élelmiszerjegyet.
Én mindig dolgoztam.
- Mi a baj? - Te.
Tizenhárom családnak volt elég hely a házban.
Igen, jobb elrendezés ez, elvtársak. Igazságosabb.
Tényleg igazságosabb. Mi olyan vicces?
Jó itthon lenni?
- Szása? - Ki más?
- Ő az apukád, Szása. - Szása!
Szása!
- Rossz fiú! - Ne mondj ilyet!
Bejöhetek?
Jól nézd meg!
Meggyújtom Moszkvában az utolsó szivar utolsó felét.
- Jó volt? - Nagyon!
Mondj valamit!
- Nagyon jó volt, Tonya! - Semmiség!
Három hónapja őrzi a szalámit.
- Ez igaz? - Egy óráért vettem.
Kész csoda! Ezt nézd! Kávé!
Hagyd, apa! Tudja, hogy csodás vagyok.
- Írtál verseket? - Egész sokat.
És jókat?
Igen. Azt hiszem.
- Elolvashatom őket? - Persze.
Mi lett Antipova nővérrel? Sokat áradoztál róla.
Minden bizonnyal.
A lány, aki rálőtt Komarovszkijra?
Igen, apa. Jól tudod.
Hazament a kislányához.
- Nem is láthatjuk? - Nem.
Milyen kár!
Búcsú a test élvezeteitől!
Csak tudnám, hogy éljük túl a telet!
Nincs joga elhívni onnan!
- Mint szovjet... - Hatalma van, joga nincs.
Ezt megjegyzem! A hozzáállását.
Hívta volna a körzeti orvost!
Csendben kell intézni.
Miért? Tífuszos?
Elvitetem. Szerezzen kocsit!
Nem tífusz.
Másik nem létező betegség: Éhezés.
- Ennek örül? - Annak örülnék, ha beismerné.
- Igen? Miért? - Mert így van.
Megjegyeztem, hogyan áll hozzá! Megjegyeztem.
- Jurij! - Szervusztok!
Nem ég a tűzhely.
Tonya, nem ég a tűzhely!
Mi ütött beléd? Nem csoda, hogy fogy!
Eloltja, amikor elmész, és újra gyújtja, mielőtt megjössz.
Nincs elég tüzelőnk.
Alantas dolognak véltem...
...falopásért letartóztatni.
De a Párt fölötte áll ennek...
...és igaza van.
Egy tüzelőt csenő ember nevetséges.
De ötmillió lerombolná az egész várost.
Akkor láttam először az öcsémet. De megismertem.
Tudtam, ellenszegülök a Pártnak.
Tán a vérrokonság tette, de nem hiszem.
Testvérek is elárultak testvéreket.
Rendőrként mondom:
"Fogd el a fivérét, és őt is megfogtad."
Nem is csodáltam benne a kitűnőbbet.
Csodáltam, de nem tartottam jobbnak.
Kivégeztem márjobb embereket a pisztolyommal.
Úgy kell élniük, ahogyan mi élünk!
Hozza vissza! Vissza!
Halljátok őkegyelmességét!
Nem akarok anarchiát! Hajtsuk végre rendesen!
- Mi ez? - A lakótér újraelosztása.
Egy családra ötven négyzetméter.
- De hát kié ez a ház? - Apa, hallgass!
50 négyzetméter! Mit művelnek azokkal?
- Elraktározzuk. - Elraktározzuk.
Egy pillanat!
- Hol szerezte? - Egy kerítésből húztam ki.
Megmondtam, ki vagyok.
Az öreg ellenséges volt. A lány óvatos.
Az öcsém...
...boldognak látszott.
Azt hiszem, csak a lány érezte át a helyzetüket.
Az is vagy: A politikai lelkiismeretem.
Azt kérdeztem, neki nincs-e. A forradalomról beszélt.
A műtőasztalon kivágod az igazságtalanság tumorait.
Mondtam, akkor be kéne lépnie a Pártba.
Az igen mélyreható operáció.
Közben életben kell tartani az életet. Nem igaz?
Akkor azt hittem, téved.
Elmondta a véleményét, én reszkettem miatta.
Egyetértett, de az okai árnyaltak voltak, mint a versei.
Ez hamar semmivé lehet. Meg is mondtam.
Nem érthetek egyet a holnapi tetteiddel.
Ott volt a kötél a nyakán, de nem tudott róla.
Így elmondtam, mit hallottam a verseiről.
Nem szeretik őket?
Kik nem szeretik?
Miért nem?
Elmondtam neki.
Szerinted "személyesek, kispolgáriak és önzőek"?
Hazudtam.
De hitt nekem.
Megdöbbentett, hogy számít a véleményem.
A lány rögtön megértette.
Nem élik túl azt, ami a városra vár.
Mondtam, húzódjanak vidékre...
...ott életben maradhatnak.
Van... Volt egy birtokunk Varikinóban.
Ott ismernek minket.
Nem ellenkezett. Elmondtam, megszerzem a papírokat.
Mit vigyenek, mit hagyjanak itt.
Szemtelen módon elkértem egy verskötetét.
És elváltunk.
Tán mondtam, viszontlátásra jobb időkben.
De talán mégsem.
Ötvenen! Csak ötvenen!
- Tonya! - Igen.
Csak ötvenen! Vissza!
Bájos elhelyezés!
"Bájos elhelyezés!" Nagyon jó!
Értelmiségi vagyok.
Pofa be, "értelmiségi"!
Pofa be, talpnyaló!
Munkatábor!
Figyelem, elvtársak, a vonat holnap megy tovább.
"Az egészségügyi szabályok:
A kübliket reggel ürítik.
Tíz naponta szalmát cserélnek, a régit elégetik.
Ha nincs friss szalma, megforgatják a régit."
Ez a fertőtlenítő. Használják!
- "Önkéntes munkások!" - Hazugság!
"A Katonai Bizottság számít rátok.
Velünk utaznak a kronstadti szovjet hős matrózai is."
- Jó kezekben lesznek. - Idióták!
"Körülbelül tizenegy nap múlva elérjük az Urál vidékét...
...ahol fehérgárdisták, intervenciósok...
...és egyéb bűnöző elemek garázdálkodnak.
A Katonai Bizottság...
...közli, hogy a vörösgárdisták megfutamították őket...
Sztrelnyikov parancsnok vezetésével."
Micsoda hős! Tapsot neki!
"A vonalat megtiszították. Éljen a forradalom!"
Éljen az anarchia! Talpnyaló!
Bürokrata!
Szükséges ez?
Hat önkéntest adtak át, hatot fogok leadni.
Én szabad ember vagyok, talpnyaló!
Ezt nem veheted el tőlem!
Az egyetlen szabad ember a vonaton!
A többiek mind birkák!
Segítsenek, az Istenért!
Jöjjön!
Jurij, a gyerek halott!
Nem az enyém volt, drágám, a lelke már a mennybe szállt.
- Ki tette, elvtárs, a fehérek? - A fehérek?
Dehogy! Sztrelnyikov.
Akkor biztos elkövettél valamit.
A parancsok szerint lovakat adtunk el a fehéreknek.
A kunikói disznók tettét. De nem hitt nekünk.
- Hazudtál. - Isten a tanúm...
De nem az!
Sztrelnyikov nagy ember!
Olyan parancsnok, aki kenyéren és vízen él!
- Tényleg? - Nem tudom. Ezt mondják.
Igaz. Senki se tudja, honnan jött.
- És azt se, hol van. - A vonalak mögött.
Igen?
Van, aki ezt elhiszi?
Nahát! Már megint?
Most mi van?
Mindegy, apa! Aludj egy jót!
Tudom, mit fogok tenni.
Nézd!
Az Ural!
Nézd, Szása! Oda megyünk, drágám.
A hegyen át az erdők közé!
Ott sokkal melegebb lesz.
Lesznek farkasok az erdőben?
Sztrelnyikov!
Igen.
Ez Sztrelnyikov!
Apa!
Mi ez a zaj?
Csak a vízesés.
Nem, az a másik.
Fegyverek, Szása.
- Harcolnak? - Bizonyára.
Jó messze van.
Aludjunk!
Elfogni!
Ne!
Nézzétek!
- Ez minden? - Igen.
Hozzátok!
Ki küldte ide?
Senki se küldött.
A feleségemmel, fiammal jövünk Moszkvából.
- Ellenőriztük. - És?
A kését ártalmatlannak álcázta.
Talán ezért hozta magával a családját is.
Jurijatyin a fehérek kezén van. Azért megy oda?
Nem, Varikinóba megyünk.
Jurijatyin aknatűz alatt van.
Parancsnok, nem vagyok fehér ügynök.
Magam sem hiszem.
Köszönöm. Üljön le, doktor!
Tessék.
Nem egészen ostobaság. Voltak merényletkísérletek.
Maga költő?
Az vagyok.
- Csodáltam a verseit. - Köszönöm.
Most nem kéne.
Ma abszurd módon személyesek, nem?
Érzések, gondolatok, érzelmek. Mára triviális.
Nem ért egyet. Téved.
A személyes létnek vége. Megölte a történelem.
Látom, hogy gyűlöl.
Gyűlölöm, amit mond, de azért meg nem ölném.
Van egy bátyja.
- Jevgraf? - Igen. A rendőr.
- Nem tudtam. - Talán. Titkosrendőr.
- Ő küldte ide? - Jevgraf?
Nem, ő bolsevik.
Én ezekről semmit sem tudok.
Ó, nagyon is sokat!
Amikor bejött, felismert. Honnan?
- Mutatták a fotómat? - Nem.
Tudom, hogy felismert.
Láttam korábban.
Mikor?
- Hat éve. - Folytassa!
Karácsonykor a...
Ott volt?
Vagy hallott róla?
Én kezeltem a felesége áldoztát.
A feleségem?
Találkoztam vele. Együtt szolgáltunk Ukrajnában.
Biztos igazolna.
A háború óta nem láttam.
Ő ott él.
Jurijatyinban?
A magánéletünk halott...
...hogyha férfi a férfi.
Láttuk Minkben a bizonyítékát.
- Lovakat adtak a fehéreknek. - Nem.
- Rossz falut égetett fel. - Ezt mondják.
Felégettük. Megértették.
Az ő falujuk volt.
Kolja!
Mit csinálnak majd Varikinóban?
Csak élünk.
Vigyétek vissza! Ártatlan.
Mázlista!
Tudod, hova térítettek?
Varikinóba!
Halló!
De szép!
Ó, de szép!
Halló!
- Alekszander Makszimovics? - Igen.
Az, Petya.
- Uram! - Ne, ne!
Ennek már vége, tudod.
Hogy jutunk oda, Petya?
Ahogy szoktak.
Nézd, Szása!
Mi az, Petya? Erdőtűz?
Erdőtűz, uram? Az Jurijatyin.
Szegények! Vörösök, aztán a fehérek.
Most újra a vörösök.
Ennek a Sztrelnyikovnak nincs szíve!
Menjünk!
Hamar odaérünk.
Még öt mérföld.
Olyan messze van? Hogy néz ki a ház?
Elég jól, uram. Le van zárva, tetszik tudni?
Varikino!
Mondtam, le van zárva.
Az úgynevezett...
..."Jurijatyini Forradalmi Bizottság"...
...a nép nevében elkobozta a házamat.
Jól van.
Én is a nép közé tartozom!
Ne! Azt mondanák, ellenforradalmár.
Apa, ne! Petya hozott ide, ő is ellenforradalmár lenne.
Azokat pedig lelövik.
A vörösök az erdőben rejtőznek.
- Partizánok. - Itt?
Ki tudja? Azt tesznek, amit akarnak.
Csak tető kéne.
És egy kis kert.
Hát nincs sehol?
A kunyhó nincs zárva.
Igen, itt elleszünk.
A tűzhely működik.
- Keresek tűzifát. - És egy kis krumplit!
A kert nagyon el van hanyagolva.
Köszönöm.
Ez az!
Egy oroszból előbújik a paraszt.
Mondom én!
Tévedsz, úgy dolgozik, de mégsem paraszt.
Nem zavar, Tonya, tényleg.
- Jó élet ez! - Az.
Nem csodálnám, ha ezeket tartanád legboldogabb éveidnek.
Örülök az új jövevénynek, Jurij.
Anna itt született.
Ezt nem tudtam. Nagyon örülök.
Szárnyas Hermeszünk!
Kissé levertnek látszik.
Petya!
Mi hír a városban?
Se zsír, se cukor. Olaj talán a jövő héten.
Liszt, só, kávé...
...és szög.
Rossz hírek?
- Uram, megint tisztogatások! - Nem.
- Sztrelnyikov elment. - Az jó hír!
Mandzsúriába, azt mondják.
Ez a hír.
Kivégezték a cárt.
A családját is.
Micsoda vadállati tett!
Mire volt ez jó?
Megmutatni, nincs visszaút.
Jurij, nem mész be Jurijatyinba?
Menj be, fiam! Jót fog tenni.
Miért? Mi van ott?
Nem Szentpétervár. De van egy jó könyvtára.
- Ha még megvan. - Jót tenne!
Nem hiszem.
Az utakat lezárták.
Zsivágó!
Igen.
Hogy van?
Mit keres itt?
Varikinóban élünk.
Varikinóban?
Miért Varikinóban?
Valahol kellett.
De itt?
A férjemet kerestem. Állítólag meghalt.
Sztrelnyikov.
Találkoztunk.
- Vele? - Igen.
Mióta él itt?
Egy éve.
- Egyedül? - Kátyával.
- Most hol van Kátya? - Az iskolában.
Tonya is itt van?
Mindannyian.
- Szása? - Természetesen.
- Mit tegyünk? - Nem tudom.
Jurij!
Nagyon korán van, nem?
Fél hét.
Mit csinálsz?
Semmit. Nem tudtam aludni.
- Valami baj van? - Semmi.
Főzzek teát?
Kérlek!
Buta! Hogy szólongattunk!
- Nem hallottam. - Kiabáltunk.
- Szervusz, Lara! - Szervusz!
- Milyen Olja Petrovna? - Egyre rémesebb!
Csak P. T. És matek volt.
- P. T? - Polgári tudnivalók.
Nézd!
- Nagyon szép! - Köszönöm.
Ez a cár.
A cár a nép ellensége.
Nem tudtam, hogy a nép ellensége.
Tudnod kellett volna, nem?
Bizony.
Nem tudod a P. T. -t? A fiad nem jár iskolába?
Ebéd!
Jó!
Gyere, te!
Szagold meg!
Mi van?
Valóságos bokszoló!
Jurij!
Várj csak!
Ott.
- Bemegyek Jurijatyinba. - Most?
Igen, morfium kell és fertőtlenítő.
- Nekem nem kell. - Nem tudhatod.
De nem ma.
Túl közel van. Nem gondoltam rá.
- Sötétedés előtt jössz? - Igen.
Tedd, amit jónak találsz, drágám!
Nem jövök többé.
- Megértem. - Soha, Lara!
Megértetted?
Elhiszed?
Szükség van orvosra, elvtárs.
A családom vár Varikinóban.
És a nője Jurijatyinban.
Elvtárs, vörös partizánok vagyunk. A dezertőrt lelőjük.
- Hova visznek? - A frontra.
- Hol van a front? - Jó kérdés!
Ahol a forradalom ellenségei.
Fehérgárdista bandák vagy külföldi intervencionisták.
Duzzogó burzsoá, megbízhatatlan tanár...
...vagy magánéletre vágyó költő.
Az is a front.
- Meddig maradok? - Amíg kell.
Most!
Támadás!
Ez könnyen ment!
Nézzük, mit végeztünk!
Szent Mihály katonai akadémia.
Vén tróger!
Nem számít.
Szeretett valaha nőt, Razin?
Volt négy gyerekem.
- Jó elvtárs! - És jó orvos!
Elragadtuk a feleségétől, fiától.
Az mind nem számít.
Mi számít, komisszár elvtárs? Elfelejtettem.
- Megvetendő! - Én vagyok a parancsnok!
Mi együtt. A pártközlöny világosan...
Kivégeztethetném!
Kivégeztethetné a Pártot is?
Amint véget ér a küzdelem, a politikai küzdelem erősödik.
A diadalkor a katonák lelépnek.
Mindenkit politikailag ítélnek el...
...bármit tett katonaként.
És fehérek vannak a közelben. A doktor marad!
A gyűlést berekesztem.
Elvtárs, hova mész?
Szökni akarsz, elvtárs?
- Katonák! - Vörösek vagy fehérek?
Katonák.
Tonya!
Tonya! Szása!
Tonya!
- Ez Jurijatyin? - Igen, Jurijatyin.
És Varikino?
- A moszkvaiak? - Igen.
Elmentek mind. Elmentek. Nincs senki Varikinóban.
Micsoda boldogság! Azt mondják, élsz.
Láttak a környéken.
Tán Varikinóba mész, én is odamegyek Kátyával.
Hagytam egy kis ételt. Főleg krumpli.
Fedd le a patkányok miatt!
Megőrülök a boldogságtól!
Tonya!
- Jurij! - Tonya!
Jurij, drágám!
Semmi baj, Jurij.
Biztonságban vannak. Moszkvában.
- Moszkvában? - Igen.
- Tonya? - Mind. Biztonságban vannak.
Biztonságban.
Kivégző osztagok!
Jobb.
Mi az?
Egy levél a számodra.
Három hónapja őrzöm.
És annyi ideig jött.
Moszkvából.
Biztos Tonyától.
Neked küldte, az én címemre.
Jurijatyinban keresett, miután eltűntél.
Valaki ideküldte.
Találkoztatok?
Finom hölgy!
Drágaságom!
Larissza Antipovához küldöm...
...mert ha élsz még, amit adjon az ég...
...bizonyára elmész hozzá.
Kislányunk született, Jurij! Tudtad?
Anna a neve.
Apa üdvözletét küldi.
Szása nagyot nőtt. Nagyon magas már.
Ha emlegetünk, sírni kezd és vigasztalhatatlan.
Azt akarom közölni:
Kitoloncolnak Oroszországból.
Nem tudjuk, csatlakozhatsz-e hozzánk.
A párizsi szervezet tudja majd, hol vagyunk.
Semmi se biztos, kevés az idő.
Sietve írom a levelet.
Mostjönnek értünk. Isten áldjon!
Be kell látnom, Antipova rendes teremtés.
Jurij, amikor elutaztak, itt hagyott valamit.
Jurij!
Bejöhetek?
Jurij Andrejevics, megváltozott!
Igen, határozottan.
Larissza...
...ugyanolyan maradt!
Moszkvából jövök.
Úton Vlagyivosztokba.
Segítséget ajánlok.
Nem kell!
- A maga nevében! - Nem kell.
Maga két évet töltött a partizánoknál.
Elszökött, tehát dezertőr.
A családja Párizsban él gyanús emigránsokkal.
Ezek csak a tények.
De az életmódja...
...minden, amit mond vagy publikál, kifejezetten felforgató!
Nincs sok ideje...
...ha én nem segítek.
- Kell a segítségem? - Nem.
Várj, Jurij!
Larissza, poharakat!
Nem.
Jurij, meg kell tudnod, mennyire komoly ez!
Ne becsüljön le!
Én nem az vagyok, akinek vél.
Honnan tud ennyit Jurijról? Hogy tud segíteni?
Ez a helyzet. Nem elég?
Nem.
A keleti partvidékünk igen fejletlen.
A külügyi népbiztosság önálló államot akar létrehozni.
Egy időre felvetjük a kapcsolatot a külvilággal.
Jó kapcsolataim vannak Távol-Keleten.
Igazságügyminiszter lettem.
- Bíznak magában? - Senkiben.
A hasznukra vagyok.
Ezáltal segíthetek.
Velem jönnek a Csendes-óceán partvidékére.
Aztán ahova akarnak.
Párizsba, bárhova.
El kéne menned.
Tűrhetetlen a mérhetetlen önzése!
Ő is veszélyben van.
- Miattam? - Nem.
Nem maga miatt. Maga apró hal.
Sztrelnyikov miatt.
- Sosem láttam Sztrelnyikovot. - A férjed volt.
- Az Pása Antipov volt. - Én értem. Értem.
De ők nem.
Figyeltetnek.
Tudod, miért?
Egy férj gyanús árucikk, drágám.
Menjen el!
Ismét ez a morális őrület?
Gondolj a lányodra!
Ide nézz!
- A lányodnak hoztam. - Nem kell.
Nem fogadod el tőlem?
Kinek hiszed magad?
Menjen innen!
- Én... - Menjen!
Menjen!
Én jó szándékkal jöttem.
Maradjatok, megkapjátok, ami jár!
Ami jár nektek, halljátok?
Ártatlannak vélitek magatokat?
Nem vagytok azok!
Ismerlek benneteket!
Halljátok?!
Ugyanabból az agyagból gyúrtak bennünket!
Agyagból!
Lara!
Szemét alak, Lara.
Igen. Szemét alak.
Bár semmi se történt volna!
Számít?
Vagy nem?
Nekem nem.
Mit tegyünk? Vonatra szállhatunk?
Nem. Azonnal letartóztatnának.
- Nem akarok itt várni. - Nem.
Figyelj!
- Elmehetnénk... - Varikinóba.
- Előbb-utóbb megtalálnak. - Igen, de később.
Ha napjaink meg vannak számlálva...
Akkor éljük őket...
...mielőtt elválunk!
Igen!
Apa bolhát fogott! Ho-ho-hó!
Szeretem a havat! Egy-két-hár...
Anna itt tanított írni.
Ez nem én vagyok, Jurij.
- De. - Nem.
Te vagy az.
"Lara."
Jurij!
- Jurij, egy farkas üvölt! - Igen...
Láttam őket. Félnek. Nem bántanak.
Tudom.
Ne haragudj, csak...
Istenem, milyen borzalmas kor!
- Nem. - De. Az!
Nem, nem.
Találkoztunk volna előbb, nem?
Korábban? De.
Lehetett volna házunk, gyerekünk.
Akkor fiút vagy lányt szerettél volna, Jurij?
Megőrülünk, ha ezen törjük a fejünket.
Én mindig erre gondolok.
- Írsz ma is? - Nem, ma nem.
Kátya!
Gyere ide, kicsim!
Viktor!
Azt hittük...
Igen.
Megengedik, elvtársak?
A vonatom Jurijatyinban vár.
Egy vagon nekem és a segítőimnek.
Kényelemben, biztonságban.
Nem megyek magával.
Nélküled nem megyek. Ezzel vége.
Hadd beszéljek Jurij Andrejeviccsel!
Sztrelnyikov meghalt.
- Tessék? - Hagyjuk a részvétet!
Őrült gyilkos volt, senki sem hiányolja.
Tudja, mi vár Larisszára?
Nem?
Maga ostoba!
A felesége volt.
Eddig miért nem fogták el?
Miért figyeltették? Mert Sztrelnyikovra vártak.
Hogy a feleségéhez fusson? Akkor nem ismerték.
Elég jó ismerték. Öt mérföldnyire kapták el.
Az úton fogták el. Nem rejtőzött el.
A kihallgatáson...
...azt mondta, ő Pável Antipov...
...nem "Sztrelnyikov".
Úton a kivégzésre főbe lőtte magát.
Istenem!
El ne mondja!
Ugyanolyan jól ismerem Larát.
De nem látja át? Már nincs szükség rá.
Akik ma engem kísérnek, holnap ők lesznek a kivégzőosztag.
Pontosan tudom, mit gondol rólam, és miért.
De ha maga nem jön, ő sem.
Tehát velem jön?
Vita nélkül elfogadja egy nemtelen Kalibán feltételeit?
Vagy olyan finnyás...
...hogy feláldozna egy nőt és a lányát?
Lesz egy-két bőrönd, elvtársak.
Szálljanak be!
Jöjjön!
- Hányan? - Mind.
- Nincs elég hely. - Kell lennie.
Én majd jövök a szánnal.
Siessen! Fontos emberek várnak.
Majd beérem magukat.
Na, elvtársak!
Találkozunk a...
Siess!
Ennyi. A lovagod nem jön el.
Ostoba!
Azt hitted, veled jön?
Kész idióta!
- Mongóliából... - Nem hagyná itt Oroszországot!
Te velem jöttél, nem?
De.
Persze, anyai kötelességed.
Így van, Viktor.
Jurij gyermekét hordozom.
Ott születtem. Valahol távol-Keleten.
Lehet, hogy Mongóliában.
Mongóliában, még abban az évben.
Mint sokan mások.
Nem sok Tonya, aki Komarova is.
Az gyakori név.
Szőke, kék szemű, aki nyolc évesen elveszett Távol-Keleten?
Még valamit nem mondott el. Hogyan veszett el?
- Nem emlékszem! - Valamire csak!
Nem!
Anyjával hogy találkoztam?
- Ha ő az anyám. - Ítélje meg!
Az utcán találtam rá az öcsémre.
Alig volt mit ennie, alultáplált volt.
De mintha nem érdekelte volna.
Úgy éreztem, boldogabb nálam.
Eltűrte, hogy öltönyt vegyek...
...és bevigyem a régi kórházába.
Az első napon elkísértem.
Nyolc évvel azután, hogy elváltak Larától.
Többé sosem látta?
Köszönöm. Kedves vagy hozzám!
Nagyon beteg volt.
A szívburka papírvékony.
De tartotta magát.
Sokat eltitkolt.
Kérem!
Megdöbbentett, mekkora volt a hírneve.
Nem adták ki a verseit.
A Párt elítélte a műveit.
De az értők szeretik a költőket.
Pláne Oroszországban!
Elnézést, elvtárs!
Maga Jevgraf?
A nevem Lara.
Ismertem a nevét a Lara-versekből, Jurij kézirataiból.
Ismertem az öccsét.
Segítsen!
A lányát keresnijött Moszkvába.
Segítettem, ahogy lehetett.
Tudtam, reménytelen.
Egy kicsit belészerettem.
Egy nap örökre elment.
Eltűnt valahol, valamelyik...
...munkatáborban.
Névtelen adat egy később elfeledett listán.
Megszokott dolog volt akkoriban.
Tonya!
Hogyan veszett el?
Rohantunk az utcán.
- Én és apa. - Komarovszkij.
Nem tudom!
Tűzvész volt.
Robbanások zaja, leomló házak.
Elengedte a kezemet!
És elvesztem.
Ilyet tett volna az apja?
Igen. Az emberek bármire képesek.
Komarovszkij volt az.
Ez az ember volt az édesapja.
Miért nem hiszi el?
Nem akarja elhinni?
Akkor nem, ha nem igaz.
Ezt tőle örökölte.
Tábornok elvtárs, gyerekkoromban szülőkre vágytam.
El tudja képzelni, mennyire!
Meg is akartam halni.
Tudja?
Most nem tudom.
Nem lehetek hasznukra, nem igaz?
Azt hittem, a hasznára lehetek.
- Gondolkodik rajta? - Igen.
Semmi baj, David.
Itt dolgozik?
Irányítóként.
- Mit irányít? - Azt.
Azt ígérte, gondolkodik.
Tonya!
Tud balalajkázni?
Tud-e? Igazi művész!
Művész? Kitől tanulta?
Senkitől.
Igazi tehetség!
DR. ZSIVÁGÓ